Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen
Mit navn er Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg blev født sakser, men blev stjålet, og opdraget som dansker.
Nu er jeg bundet til kong Alfred, -
- og bundet af ægteskab til Wessex.
Jeg har en kristen hustru, som jeg bekymrer mig om.
Og et barn jeg aldrig har set. Jeg har jord tynget af gæld.
Det er en anseelig sum, herre. Alfred kunne fjerne gælden, -
- men har valgt ikke at gøre det. - Og en undersåt jeg ikke kan stole på.
Og selvom jeg savner danskernes sult på livet og kamp...
Forråd aldrig Ubba, og kæmp aldrig imod ham.
... har skæbnen rørt mit saksiske hjerte af en grund.
Ubba og hans hær er kommet tilbage fra Irland.
- Hvor er min flåde? - De forlod London for flere dage siden -
- og er næsten her, herre. - Skæbnen er alt.
Tekstet af NG Serier
Herre...! Hvornår har du brug for assistance?!
Mildrith!
- Odda? - Mildrith, tak skæbne.
- Hvad gør du her? - Du må komme med mig.
Freden er forbi. Vi er under belejring.
- Siden hvornår? - Saml det sammen, du skal bruge.
- Danskerne kan være her når som helst. - Jeg kan ikke gå med dig.
Jo, du kan. Du skal.
- Hvis freden er forbi, hvad så med Uhtred? - Mildrith, -
- danskerne har brudt våbenhvilen.
Vi har dræbt alle vores gidsler, og de har gjort det samme.
Hvis Uhtred har overlevet, så er det som forræder, som dansker.
Uanset, så er det ikke længere sikkert for dig her.
Du må komme med mig. Mildrith, jeg beder dig for dit barns skyld.
Vær ikke bekymret for os, my lady! Vi tager kvæget med op i bakkerne!
Kom væk fra det her sted!
Jeg begraver alt af værdi!
Træk ikke bare i det lort. Du river den i stykker. Se hvor den sidder fast.
Hvad skal du have for din hest?
Den er ikke til salg.
Jeg betaler det dobbelte af dens værdi. I sølv.
- Er nogen skyllet op i live? - Ikke på min strand.
Gud har taget hundredvis af møgdyrerne.
Dog siges der, at der sikkert er landet flere hundrede længere oppe af kysten.
Er det dine venner?
Du skulle bringe dine familier i sikkerhed.
- Ertwit. - Han ligner dig... bestemt.
Lille Ertwit. Lille Ertwit.
Lad os håbe, han ikke udvikler min statur.
De er her.
- Odda? Wulfhere? - Herre...
- Svære tider, som vi tager oppefra og ned. - De hviler aldrig.
Marcherer vi som et, herre -
- eller deler vi os? - Vi er delt.
I rider begge til Severn floden for at møde Ubba.
- Jeg rider mod syd for at møde Guthrum. - Burde vi ikke alle ride mod Severn?
Bliver det første slag vundet, vil danskerne måske ikke ville det næste.
Wulfhere, selv med en sejr kan vi aldrig være sikker på antallet af overlevende.
Nogle af Guthrums skibe er kommet i land -
- og jeg kan ikke bare lade ham vade hen over Wessex.
Han skal mødes.
Odda, skulle nogen af os være heldige at besejre vores fjende hurtigt, -
- så kommer vi hinanden til hjælp. - Selvfølgelig, herre.
Gør klar.
Min Gud, pige. Du er en dejlig pige at knalde.
En dejlig mark at pløje. Bedre end byg.
Ved Gud, bedre end byg.
- Ja! Bedre end byg! - Herre!
Herre! Tilgiv mig, herre! Det er aldrig sket før!
Jeg sværger, det sker ikke igen.
- Det var pigens ide. - Det var det ikke.
- Hvor er min kone? - Det var ikke min...
- Hvor er min kone og barn? - Herre, vent. Vent, herre!
Hun er hos Lord Odda, den yngre.
- Odda? - Ja, herre.
Han tog ladyen og din søn. Hun fulgte villigt med for at beskytte barnet.
- Min søn? - Ja, herre, du har en søn.
En smuk lille fyr. Han ligner sin far.
Jeg burde kappe dine nosser for denne helligbrøde.
- Ja, her... Nej, herre. - Jeg er ligeglad med dig, din kone, -
- dine børn og din hore. - Han lovede mig penge for at gøre det.
- Et falsk løfte, herre. Ejer ingen mønt. - Jeg skal bruge en hest, mad og drikke.
Ja, herre. Din hest blev leveret tilbage. Den er i stalden.
- Mit hus er ikke dit hus... - Undskyld, herre, om forladelse, herre.
Min jord er ikke din jord. Behandl mig som et fjols igen, og jeg dræber dig.
- Ja, herre. - Jeg ville nyde det.
Det tror jeg, du ville.
Skrid.
CYNUIT BAKKE
KONGERIGET WESSEX
Vi er i overtal, fornemmer jeg.
Vi er i overtal, hvis du tæller knægtene og kvinderne med, herre.
- Frygter du dem, Leofric? - Det gør jeg ikke, selvom nogle gør.
Det handler ikke om frygt, men strategi. Vi har højdefordelen, de må komme til os.
Og hvis de beslutter sig for at vente, herre?
- Hvorfor skulle de det? - Fordi vi er isoleret på denne høj.
- Og forsyningerne er sparsomme. - Det ved de ikke!
Vi venter på vores chance, hold positionerne.
Med held slår Alfred Guthrum, og giver os forstærkninger.
For nu, bliver vi her.
Herre, de samler sig, og de kigger på os.
De har højdefordelen, men jeg vil ikke vente.
Så hvornår angriber jeg?
- Jeg kaster runestenene. - Storri, jeg skal bruge et klart svar.
Jeg skaffer et.
Jeg har dit svar, herre. Se!
Dette er os nedenfor deres bakke.
De er på toppen. Men det er ikke en fordel.
Dette er en fjer fra deres lejr. Knastør, og bleget.
Vand løber ned ad bakke, og ikke op.
Du har dit ønske, herre. Et tidligt angreb er godt.
- De er svage. - De giver op, ellers dør de.
Og så indtager vi hjertet af Wessex.
Skjoldmur!
Fremad! En! To!
- Hestemænd er på vej! - Stop!
Hent Lord Odda. Den ældre.
Det er Uthred.
- Hvordan overlevede han? - Det finder vi ud af.
Oldermand Uthred. Vi var bange for, at du var død.
At du ikke er død, er et mirakel.
- Hvor er hun? - Hvad for noget?
Hvor er min kone og barn?
- Hun er sikker. - Er hun her?
- Hun er i sikkerhed.
- Jeg beskytter hende kun. - Hun er hos min kone, -
- i mit hus på min grund. Hvor hun før har levet lykkeligt.
- Fjern din kniv. - Sværg, at du ikke har rørt hende.
- Glem det. - Sværg!
Lord?
Du fjerner din kniv fra min herre lige med det samme.
Earsling.
Du har mit ord, at hverken Mildrith eller din søn er kommet til skade.
Jeg sværger. Gør som jeg siger.
- Forræder. Kunne ikke forvente andet. - Så er det nok.
Spred jer! Nu!
Din kone er min guddatter. Du burde være taknemmelig, og ikke true ham.
Når du er klar, kommer du, og fortæller mig, -
- hvorfor du stadig er i live, og dum.
Du er tilbage fra de døde, og uændret.
Du skulle bare have hoppet ned fra hesten og spørge, om vi havde set din kone.
Det havde været det rette valg, ja.
Men så havde unge Odda ikke skidt i bukserne.
- Har du set hende? Er hun okay? - Hun har det fint.
Barnet, dog.
- Sygt? - Grim...
- Som sin far. - Værre.
- Med verdens mindste penis. - Som sin far.
Hvis du vil se ham, Earsling, så forsvind den vej du kom fra.
Jeg mener det. Vi er strandet her. Og vi vil dø her.
- Hvad siger Odda? - Han er en god mand, men som kriger -
- har han rygrad, som en kogt porre.
Vi har jorden og hældningen. Denne fordel overgiver jeg ikke.
Hvor længe kan vi vente uden mad, herre?
- Vi finder mad. - Til hvor mange dage har vi?
- To, tre, fire? - Nok, indtil Alfred kommer.
Du har selv sagt, at stormen har taget de fleste af Guthrums skibe.
- Men ikke alle. - Men nok, forhåbentligt.
- Vi venter. Enige? - Ja, for en stund.
Vi giver Alfred så meget tid som muligt.
Jeg vil tilbyde forhandlinger.
Når forhandlingerne er undervejs, vil vi udsende flere styrker for at jage.
- Alfred skal nok komme. - Jeg deltager i forhandlingerne med Ubba.
Du er ikke blevet inviteret.
Det er min ret.
Hvis de andre gidsler blev dræbt, -
- hvordan overlevede han så? - Danskerne tog ham som barn, -
- og det overlevede han. Vi bør følge ham.
Følge ham?
Lytte til, hvad han siger, herre. Det var det, jeg mente.
Lord Ubba. Må jeg præsentere Lord Odda af Wessex.
Der er aldrig et møde, hvor du ikke deltager.
- Er der flere af dig? - Lord Ubba...
Odda er Alfreds mest betroede general.
Jeg er ligeglad med, hvem han er. Så længe han overgiver sig.
Vi overgiver os ikke.
- Hvad giver I så? - Vi overgiver os ikke.
Men I må gerne returnere til jeres skibe.
Guthrum har måske ødelagt freden, men Ubba behøver ikke at gøre det samme.
- Vi tager ikke tilbage. - Og jeg flytter mig ikke.
- Du har intet at gøre i Wessex. - Jeg er her for at dræbe dig.
- Du kan prøve. - Guthrums flåde er væk.
Njord rakte ud fra dybet, og hev Guthrums flåde ned på havbunden.
- Du lever. - Jeg så flåden gå under.
- Storri, hvad mener du? - Herre, kan ikke se for Guthrum.
- Jeg ser kun for dig. - Storri har pind oppe i røven.
- Selv det så han ikke komme. - Nej, det er en løgn.
- Det er alt sammen løgne. - Ubba, du er den næste, der dør.
- Jeg ved det. Det står i runerne. - Det er løgn!
Ragnar den frygtløse er hos guderne, og de er sure på dig.
- Hans død er ikke blevet hævnet. - At hævne ham er ikke mit job.
Det er hans søns job.
- Du er den næste, der dør, Ubba. - Så kæmp mod mig!
Og du vil se, hvem der dør først.
- Slås mod mig. - Herre, vi forhandler.
Du siger ikke et ord mere.
- Han må ikke sige flere ord! - Nej, det gør han ikke.
Jeg siger ikke flere ord.
Nok snak.
Din lille væsellort.
Storri. Storri!
Hvad så nu?
- Nu står vi i lort til halsen. - Nu har vi tid.
Hvordan? Nu vil de bare dræbe os endnu mere.
Vi burde angribe.
Min mænd er gode mænd.
Selvom halvdelen af dem kun bærer segl, -
- så er de her.
Segl kan godt dræbe.
- Hvor godt kender du Ubba? - Lige siden jeg var 11 år gammel.
Han er den største kriger, jeg kender. Men han er forsigtig.
Han lytter altid til guderne. Jeg tirrede ham, bare for at få ham til at tvivle.
Det vil tage tid, før tvivlen forsvinder.
Du har fået din tid, men jeg synes stadig, at vi burde angribe.
Angriber vi, bliver vi udmanøvreret. Alle min mænd vil dø.
Jeg kender hver og en.
Jeg havde håbet på, at denne bakke og Alfred kunne have reddet dem... os.
Hvad hvis vi kunne aflede danskernes opmærksomhed?
- Hvordan? - Vi brænder deres skibe.
Selvom det blot er tre eller fire skibe, så vil de løbe mod ilden.
- Og så angriber vi. - De vil være distraheret.
Ingen skjoldmur.
Vi vil kunne dræbe dem, før de ved, at vi er der.
- Hvem skal starte brandene? - Det skal jeg.
Alene.
Men jeg skal have dit ord for, at I angriber, -
- så snart ilden tager fat.
Du har mit ord.
Hvis det lykkes os, herre, så har du reddet Wessex.
Hvis det lykkes ham at sætte ild til skibene, -
- vil det uden tvivl skabe panik blandt danskerne.
- Hvilket er formålet. - Hvordan udnytter vi det bedst?
Kan et angreb ende vellykket?
Ville det ikke være bedre, at flygte fra denne bakke?
Vi kunne tage tilbage til Winchester uden at miste en eneste mand.
Med undtagelse af Uhtred.
Fader.
Hvis Uhtred taler sandt om stormen, -
- og Guthrums flåde er ødelagt, -
- så kan vi gå sammen med Alfred.
Vi møder ham måske på vejen.
Så er vi alle imod Ubba.
- Strategien giver mening. - Jeg gav ham mit ord.
Han vil dø, og du kan kalde ham en helt.
De andre er her.
Beslut dig for, hvad du vil fortælle dem.
Jeg har tilkaldt jer for at fortælle, at I skal gøre jeres mænd klar, -
- alle mænd, hver og en. Vi skal snart afsted.
- Afsted, herre? - Uhtred har meldt sig frivilligt -
- til at aflede danskerne.
Han vil sætte ild til deres skibe.
- Er han taget afsted? - Ja.
- Alene? - Ja.
Hvis det lykkes ham at skabe den afledning, så tager vi afsted.
- I hvilken retning, herre? - Gør jeres mænd klar. Fortæl dem intet.
Lord Odda, med alt respekt, -
- du har intet fortalt os. - I skal klargøre jeres mænd.
- Klar til kamp? - Klargør jeres mænd, begge to.
Gå. Forbered jer.
Jeg kan intet se på floden.
- Det bliver snart lyst. - Vil du være stille?
Meget vel.
Skibene brænder!
- Hvad sker der? - Hent spande og tønder!
Lord Odda, vi er klar. Men til hvad?
Han klarede det. Se. Han har sat ild til skibene.
- Vi angriber! - Herre? Herre, er du vågen?
- Herre? - Hvad?
- Der er sat ild til skibene. - Åh!
- Det er ham. Jeg ved det. - Ja .
Du så dem dø på bakken.
- Så du ingen brand? - Jeg har sagt det før.
Jeg ser, hvad runerne tillader.
- Hvor mange skibe brænder? - Jeg ved det ikke. Mange.
De må have planlagt noget.
Herre? Der.
- Det er ham. - Dig! Uhtred Ragnarson!
Dig! Er du bange for mig?
Mand mod mand! Jeg gør kamppladsen klar!
Vil du kæmpe mod mig?!
Er du søn af Ragnar den Frygtløse?
Eller er du en kujon?!
Jeg vil kæmpe mod dig, Ubba, hvis du vil, men du vil dø.
Giv ham et skjold.
- Du er halvnøgen, herre. Du kan blive syg. - Det kommer ikke til at tage lang tid.
Var det dig... brandene?
Må have været guderne. De er rasende på dig.
Den første bloddråbe eller til døden?
Op med dig. Op med dig!
Din sakser!
Tag til Valhal, herre.
Skjoldmur!
Dræb skiderikkerne!
Bind dem stramt. Smid dem, der gør modstand i floden!
Få dette ned i maven, Earsling.
Gud ved, at du fortjener det.
Lord Odda er såret. Hårdt såret.
- Han holdt sit ord. - Det ville han.
Han er en god mand. En god oldermand.
- Ubba skal begraves med sin økse. - Hans økse er væk.
- Unge Odda vil have ham skåret i stykker. - Nej, det må ikke ske.
- Han ville have gjort det samme... - Ubba var en konge for danskerne.
Jeg ser til, han bliver begravet.
Du har en opgave foran dig.
Du skal tage direkte til Alfred, og knæle ved hans fødder, -
- og fortælle ham, at du har reddet Wessex. - Nej, jeg tager hen til Mildrith.
Hvis du ikke gør det, gør en anden det. Og der vil være en belønning.
Folk så det. De ved, hvad jeg gjorde. Lad dem fortælle det til Alfred.
- Jeg vil se min søn. - Du er en skiderik.
Herre.
Tak fordi du ikke efterlod mig.
Jeg ved, at det ville have været et valg...
Et fornuftigt valg.
Jeg tager nu til din ejendom for at se Mildrith og min søn.
Du tjente Alfred godt i dag.
Tak, herre.
Hvem der?!
Om forladelse. Du er for smuk til at blive forstyrret.
Du må forstyrre mig... Omgående.
Uhtred, søn af Uhtred.
Som er søn af en anden Uhtred og endnu en.
Han skal arve et kongerige.
Det skal jeg nok sørge for.
I morgen eller i overmorgen tager vi hjem.
Og bagefter til Winchester.
Os tre sammen.
Jeg tager hen til Alfred, -
- og han vil give mig det, jeg ønsker.
- Vil han det? - Det vil han.
Hvad siger du?
Han vil i hvert fald eftergive os vores gæld.
Og vi vil bygge et flot hus og holde en fest.
Det lyder godt.
Og jeg vil gerne have Uhtred døbt -
- i Winchester.
Fader Beocca kan gøre det. Det vil glæde ham.
Uhtred, det er mit ønske.
Gud er god, Uhtred. Han beskyttede dig.
Han bragte dig hjem til mig.
Mit sværd beskyttede mig.
HOLDENHURST
KONGERIGET WESSEX
De er endnu ikke draget i krig.
Det er godt.
Jeg fører ordet.
Alfred skal have klar besked.
- Hvordan er humøret i lejren? - Det er godt, herre.
Mændene har det godt.
- Er de bange? - Nej, ikke mere end normalt.
Jeg...
Jeg er i tvivl om, jeg inspirerer dem.
At de ikke ser mig som en kriger.
Herre...
Herre, det er Odda.
Hvad sker der?
Unge Odda. Bringer du nyt? Hvor er din far?
Han blev såret i slaget.
Et stort slag ved Cynuit, herre.
Men jeg har en gave til dig.
Ubba er død. Hans hær er besejret.
Er det sandt?
- Det er det, herre. For to dage siden. - Gud være lovet.
Så er Wessex reddet.
I det mindste lige nu.
Guthrum vil være tvunget til at slutte fred.
Indtil din far er rask, skal du repræsentere ham.
Du skal styre hans land.
Wessex er reddet.
WINCHESTER KONGERIGET WESSEX
Alle går mod paladset.
De må fejre et eller andet.
Lad være!
Jeg tror, det skyldes dig!
Den store sal er fyldt! Der er ikke plads til flere!
Kongen takker jer, fordi I er kommet, -
- men I må bede herude. - Fader Beocca!
- Paladset er fyldt! - Fader Beocca!
- Der er øl og mad til alle... - Fader!
Uhtred?
- Står du her foran mig nu? - Det gør jeg sammen med mit barn.
Gud være lovet! Du er i live.
- Selvfølgelig. Hvorfor ikke? - Du var gidsel i Werham.
- Vi troede, du var død. - Nej, jeg var i Cynuit.
Jeg kæmpede i Cynuit.
Har de ikke fortalt det?
Jeg vil tale med Alfred nu.
- Hvad er der? - Ikke noget, der ikke kan løses.
Uhtred!
- Jeg vil tale med Alfred. - Nej, Uhtred! Alfred skal have fred!
Uhtred, vent!
Uhtred!
Uhtred, dit sværd!
- Undskyld mig, men tror I, at jeg er død? - Ikke nu, Uhtred.
Fader Beocca troede, jeg var død, -
- men for få dage siden var jeg i Cynuit sammen med Lord Odda.
Det var Lord Odda og mig, der udtænkte vores slagplan.
- Har drengen ikke fortalt det? - Uhtred, stop nu!
- Måske vil du tale nu? - Odda, du siger ikke noget.
Måske kan du beskrive Ubbas død?
Herre, jeg vil gerne invitere oldermanden til vores taksigelse.
Takke for hvad? For sejren? For en hednings død?
- Hvem, tror I, dræbte hedningen? - Jeg kan ikke redde dig nu.
Jeg kæmpede mod Ubba, mand mod mand, og jeg dræbte ham.
Det var hans økse mod mit sværd! Dette sværd!
- Er der nogen her, der vil benægte det? - Stille.
Vær rolig og ti stille.
Jeg har hørt nok.
Du har sagt nok. Det er ikke passende.
Læg dit sværd væk, og husk hvor du er.
Herre, det, jeg fortæller dig...
Du har forstyrret min fred.
Du har forstyrret Guds fred, og bragt våben til et helligt sted.
- Herre, jeg taler sandt... - Du skal gå ud på pladsen, -
- og vente på, at jeg bestemmer din straf! - Straf? For hvad?
- Jeg har ikke gjort... - Du skal tie!
Vi vil...
Vi vil fortsætte med et øjebliks stilhed, -
- så vi atter kan genfinde freden.
Denne afbrydelse kan ikke lades ustraffet.
Den skal straffes med døden!
Må freden være med dig, min kære.
Hvorfor lytter du ikke til fornuft? Udviser tålmodighed?
Jeg forventer blot retfærdighed.
- Det kommer til dem, der tror. - Du skal ikke tale om tro nu!
Det er det helt rigtige tidspunkt.
- Der er behov for det nu! - Det vil jeg ikke høre tale om.
Du bliver for hurtigt vred.
Der er en ond ånd i dig, som skal uddrives.
Du bør søge råd hos Gud.
Jeg vil bede for dig.
- Du mangler ydmyghed. - Jeg mangler retfærdighed, kvinde!
- Er du ædru? - Sådan da.
Du skal krybe til korset.
- Igen? - Følg mig.
Det eneste, jeg gjorde, var at stikke af fra et kloster.
- Olderman Wulfhere. - Jeg mener, du kender dette skrog?
Vi har mødtes.
Kongen har sendt mig for at straffe dig, sammen med Aethelwold her.
Hans kone vil gerne have, at jeg hiver dine indvolde ud gennem din røv.
- Aelswith er som altid opfindsom. - Lady, du skal gå til Aelswith for trøst.
Hun venter i kapellet.
Ved du, hvad staffen er for at trække dit sværd foran kongen?
En bøde.
- Udbetalt til kirken, går jeg ud fra. - Døden.
Men Alfred føler sig nådesfuld. Du vil ikke hænge, ikke i dag.
Han vil have dit ord for, at du holder freden.
- Hvilken fred? - Hans fred, idiot.
Det er fuldkommen lige meget, at du dræbte Ubba.
Det, der betyder noget, er, at Odda den yngre har taget æren for det.
Skulle hans far dø af hans sår, vil Odda blive en af -
- de rigeste mænd i Wessex, og mænd vil hylde hans mod.
- Mit mod. - Fuldkommen ubetydeligt.
Solen skinner nu ud af Odda den yngres røv, -
- og det blænder.
Forstår du mig? Godt!
Du må udføre en bod.
- Hvad skal gøre? - Krybe.
Du skal klæde dig som en kvinde, gå på knæ og blive ydmyget.
Jeg vil ikke krybe.
Så får Aelswith sit ønske, og jeg trækker dine indvolde ud.
Hvad bliver det til?
På jeres knæ.
Nu skal I kravle hele vejen til paladset.
Hvor I vil kysse korset, -
- og lægge fladt på jeres ansigt.
- Hvad så bagefter? - Så tilgiver gud og kongen jer.
Fremad.
Fremad!
Jeg tager føringen. Men du skylder mig.
Hvad?
Herre, jeg er en synder.
- Kig ikke på mig. - Det er du.
Jeg er en synder, Herre, du har aldrig set så stor en synder.
Jeg har kendt kvinder, Herre,
Masser af kvinder.
Kvinder af alle størrelser. Store bryster, små bryster.
Jeg har klemt og kysset dem alle.
Jeg har hvilet mit hoved -
- på barmen af smukke, men onde kvinder, Herre.
Tilgiv mig.
Jeg har ikke overblik over, hvor mange kvinder jeg har haft, -
- men jeg ved, at det er halvdelen af det antal bryster, jeg har kærtegnet.
Gud, jeg elsker bryster!
Send mig en engle, Herre!
Så du kan tage hende?
En engle uden bryster, Herre.
Ikke flere kammerpiger i mit værelse, Herre.
Jeg bønfalder dig.
Læg dig ned, kys korset.
Kys min røv. Dig og din gud.
Uhtred.
- Uhtred, stop! - Vi forlader dette sted.
- Det kan vi ikke. - Vi går. Saml dine ting.
Det bliver mørkt snart, og så kommer dåben.
- Det er vigtigt. - Min søn skal ikke døbes.
Ingen præst skal hviske løgne og bedrag i hans øre, -
- og drukne ham i vand. - Stop. Du er bare vred!
Han bliver en hedning, som sin far.
- Hvorfor siger du det? - Vi bliver i nat, ikke længere.
Jeg finder dig i morgen tidligt.
- Hvor skal du hen? - Drikke og hore.
Jeg elsker bryster.
Vi sætter pris på den fine følelse af brystet.
Den lille bryst, det fine bryst, det struttende glade bryst.
Det bløde, varme bryst, brystet, som får dig til at føle hjemme.
- Hvordan har dine knæ det? - Jeg kan ikke grine af det.
- Ingen retfærdighed her, kun kirken. - Det vidste du.
Jeg hører, du er unge Oddas mand nu.
Jeg går fra fader til søn, som land.
Jeg kan ikke blive i Wessex.
Du har en kone, et barn, som du ikke kunne vente med at se.
Hvor vil du gå hen?
- Odda er bange for, du vil slå ham ihjel. - Sig til ham, jeg måske vil.
Sig det hver nat, før han går i seng.
Jeg skal have en formue, men her er det umuligt.
- Danskerne vil se det og tage det. - Så gør vi det samme.
Vi bliver danskere, og vi plyndrer. Mænd vil følge dig.
De folk vi har oplært, dem som er ved Cynuit, de vil følge dig.
Du siger, vi tager på togt?
Vi finder rigdom, og vi tager det.
- Her i Wessex? - Nej.
Skid ikke i din egen baghave. Cornwalum.
Vi tager det fra kelterne. Sig ikke ja.
Ikke endnu. Tænk.
Jeg vil gøre det samme. Men hvorfor skal Odda belønnes og ikke os?
Herre. Velkommen.
Jeg forventede dig ikke hjemme, så snart.
- Gik dåben godt? - Det er et fint træ.
- Goddag, lady. - En miserabel dag.
- Hvor blev det fældet det træ? - På toppen af bakken, herre.
- På mit land? - Ja, herre.
Jeg tager det til Wigulfs mølle så det splittes.
- Han køber det? - Han splitter det, herre.
Vi mangler tømmer for reparationer.
- Han tager betalingen i splittet træ. - Vi behøver tømmer -
- så hvorfor ikke selv splitte det? - Wigulf har altid gjort det, herre.
Så hvis jeg tager til Wigulf, fortæller han mig så hvor mange -
- træer, han har splittet, og du viser mig tømmeret.
Hvor meget er dette træ værd?
- Otte, ni shillings? - Jeg er ikke sikker, herre.
- Hvor meget betaler han for mit tømmer? - Herre, det er bare et træ.
- Hvor meget betaler han? - Lady, jeg beder dig.
Hvor meget betaler han for mit tømmer?
- Uhtred, nej! - Du tier stille!
Uhtred!
Det var justits.
Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen